_______________________ "DNEVNIK PLACENOG UBICE"
(inspirisano istinitim dogadjajem)
"Mi kiamo Stefani Komak o vento ani."
"E sono una ragaca madre, ucido per profesione."
Moje ime je Stefani Komak.
Imam 28 godina i samohrana sam majka. I ubijam ljude za novac.
Ubila sam 14 ljudi kada sam imala 19 godina...
... i jos 10 u 21. godini...
... uglavnom nistarija.
Ocigledno sam bila dobra u tome, kada me zovu da nastavim.
Zapamti u 8 sati u krevet. Obecavas?
Obecavam.
Zovi ako ti sta treba.
- Volim te. - I ja volim tebe mama.
Viski i Kolu.
- Je li to za sto br. 2? - Da. Vracam se za trenutak. - OK.
Mat, dva crvena i belo.
Zdravo Klaudia...
... ili si Stefani, sada? - Pomesali ste me sa nekim.
Razocaran sam, znas... Ocekivao sam da cu te naci kao 'Kraljicu planina' do sada...
... a ne da budes u blatu u usranioj rupi poput ove. - Takav je civot.
Proslo je 7 godina. Zar ne celis da znas kao sam ih proveo?
Ocigledno ne. Ali pretpostavljam da nisi ocekivala da me vidis ovde! A?!
Steta, sto tako brzo moram da idem, ali imam jedan posao, da obavim.
Ovo je moj broj... 'Kiamami'.
'Bila si najbolja...'
'... a sada mirises na kuhinju!'
- Ko je to bio? - Samo uporan seronja.
Zoe? Da. Hocu da iskljucis kompjuter i da ides na spavanje.
Da, hocu da to uradis odmah.
Oh i ne otvaraj vrata. Ne, ne, sve je u redu, casna rec.
Da. Samo uradi kako ti kacem. Da, uskoro dolazim kuci, OK? Uredu.
Otisla sam u Italiju zbog Karla. On je vlasnik garace gde sam radila. Ima porodicu tamo.
Nameravala sam da ostanem par nedelja...
... ali ispalo je da sam ostala skoro 3 godine.
Tada sam odlucila da sve stavim na papir.
Prvo sta sam napisala... je 16. februar 1997.
"Otici na zabavu kod Sofije." Ona je 'dobra' sa Karlom."
"Gubio je vreme i mnogo duvao. Bacila sam oko na najlepseg coveka."
"Probudila sam se sledeceg jutra u njegovom krevetu, zaljubljena."
Da sam samo to mogla okoncati tada. Ali Alesandrov bazen, curke i droga...
Prosto sam tonula sve dublje i dublje, u nesto sto nisam mogla kontrolisati.
Uskoro sam bila totalno zavisna od Alesandra.
Bila sam u satanju da uradim sve za njega, i radila sam.
Mlada prostitutka iz Londona bila je novitet u Napulju.
Posebno su obocavali moj pos-akcent.
A Alesandro je to koristio.
Njegov otac je civeo zajebavajuci druge ljude, pa je i on prosto sledio 'porodicni posao'...
... noseci svoje psihoze sa sobom.
- Dobro ti ide. - Treba mi pauza.
Kreci!
Izgledas umorno...
... staro.
- Sta hoces ti, Alesandro? - Ah, Klaudia, Klaudia, Klaudia...
Bila si stranac sve ove godine. Nema pisama, nema poziva... nista.
Doneo sam ti srecu... napravio ti novac.
Bili smo dobar tim, zaslucio sam bar poziv?
Znas jos uvek ne razumem, sta sam ja to uopste, u tebi video.
Znam da se tucam!
Pa, sta hoces!
Franko ti salje pozdrave. Nase dve porodice sada rade zajedno. Imamo nesto za tebe.
- Ne radim te poslove vise. - Letis za Italiju, sastaces se sa Frankom. On ce te informisati.
- Zasto ja? - Treba nam cena, kojoj mocemo verovati.
A Franko je uvek govorio dobro o tebi, mada nikada nisam shvatio, zasto!
Imam li izbora?
Tvoj let je sutra u 6 sati. Kada stignes auto te ceka, i vozi te kod Franka.
Vozacu, zaustavi auto!
Kad se vratis u London, moramo izaci jednu noc na veceru. Nameravam biti u Londonu, dugo.
Kreci!
Jedan od mojih musterija bio je i Franko Jano...
... koji je, kako saznajem kasije, stariji uterivac za porodicu Kantelini.
Svidjao mi se Franko...
... tretitao me je sa postovanjem.
Franko je hteo da mi obezbedi vlastiti stan.
Ali kada sam rekla Alesandru, poludeo je. Rekao je da ce me unistiti, ako probam da odem.
Od tada je postao posesivan i agresivan...
... osecao je da me poseduje.
A da stvar bude gora, postojala je 'zla krv' izmedju Alesandrove porodice i ljudi Franka.
A onda se pojavio oportunizam. Tokom jedne moje posete Frankovoj viklendici...
... pitao me je da li bi da zaradim extra lovu sa strane.
Osecao je da bi bila dobra za to.
Tako sam i pocela.
Zapisala sam ovde...
"15. oktobar, moj prvi zadatak."
"Test da se vidi da li to mogu... da li imam civce za to."
"Odvezla sam se sa dva Frankova coveka."
"Stali smo u nekoj sporednoj ulici Napulja, i dat mi je pistolj."
"I tracio je da pucam u nekog coveka koji je isao ulicom."
"U potpunog stranca".
Znate, bilo je cak i u novinama.
Izgleda da je bio ugledan ucitelj.
Prva osoba koju sam ubila za novac...
... bila je "ulaznica" za Franka.
"18. november, poseta gdina-B..." nikad mu nisam saznala ime. "... u hotelu Nero, soba 16"
"Upucala sam gdina-B u glavu, dok je svrsavao,
"... koristeci mali pistoljl Bereta, koji su mi Frankovi momci dali."
Zavrsila sam recima: "Dlakav covek... mala kita... kratak civot."
Cak sam ga i slikala.
Za to mi je placeno 10 miliona lira, plus jos nekih bonusa i povlastica.
Srecom nisam morala da uklanjam telo. Frankovi momci su to uradili.
Ali deo mog treninga je bio da znam i to da uradim.
Koristila sam mrtvu svinju za vecbu, sekla telo na pola, pa na komade...
... pakovala u kese, da bi se lakse otresila.
Tako sam stekla samopouzdanje da se suprostavim Alesandru.
Kada sam rekla da odlazim, pobesneo je.
Udario me je nekoliko puta...
... u nameri da mi unakazi lice.
Sledeceg jutra sam ionako otisla. Nisam ostavila poruku.
Istinu govoreci da je znao da sam trudna, naterao bi me da abortiram, kao i dva puta pre.
Istina je, da nisam znala da li je on otac.
Tada sam se vratila u London.
OSTRVO ISCIA, NAPI, ITALIJA
Claudia
- Franco... - Lepo te je videti. Svidja li ti se sta smo ovde napravili?
Bilo je tesko, ali se na kraju isplatilo.
Imamo problem... i mislim da nam ti moces pomoci.
Problem je osetljiv, pa ti govorim strogo u poverenju.
Taj problem se mora pacljivo resiti...
... i smo razmisljali o tebi. Platice se veoma dobro.
Objasnila sam Alesandru. Penzionisana sam od mog ranijeg civota.
- Da, imas kcerku. Koliko je stara? - 7 godina. - To su lepe godine.
Rastu, ali jos uvek nevinasca.
- Imas li muskarca? - Ne... nista na duce staze. - To je steta...
- Jos uvek si atraktivna cena. - Sta celis da uradim?
Alesandro ti je mocda rekao, da nase porodice sada rade zajedno.
To nas je ucinilo uspesnim u poslu.
Ali, postoji problem sa Alesandrom.
To je nesto... da, to je nesto u njegovom karakteru.
Oduvek je to imao, ali sada izmice kontroli...
... a on je 'povezan' sto problem cini mnogo osetljivijim.
Postaje ozbiljna pretnja za nas biznis, i to se ne moce nastaviti.
Zelimo to se uradi diskretno, van zemlje... Zato je i poslat u London.
Ako prihvatim, kakve ce biti posledice, posebno od njegove porodice?
Postaracu se za to kasnije. Niko ne mora da zna da si umesana.
Sve ce biti tretirano kao unutrasnja stvar...
... unutar porodice, strogo poslovno.
I nece biti obaveza u buducnosti, ostavicete me na miru?
Odradi posao valjano i bices ostavljena na miru.
- A kada hocete da se uradi? - Javicemo ti, mesto i vreme.
- Moras mi reci kako i gde da ti se isplati. - Nemam izbora u ovome, zar ne Franko?
Djani ce te vratiti na aerodrom.
Pozovi me kada bide gotovo.
- Kako je u ltaliji? - Divno...
Hvala ti sto si pazila Zoe. Ona te stvarno voli.
- Bilo je samo jednu noc. - Ipak, hvala ti.
Donela sam ti nesto iz ltalije.
Predivno je.
Da li bi volela da ostanes u skoli celu nedelju, a onda dodjes kuci za vikend?
- U kojoj skoli? - U novoj. - Hocu li imati svoju sobu?
- Da. Delices je sa ostalim devojcicama. - Hoces da me se otarasis?
Naravno da necu! Sto tako mislis?
- Obecavas da nije zato da me se oslobodis? - Naravno. Najvacnija si mi od svega na svetu.
Samo celim najbolje za tebe. Ne moramo da odlucimo odmah.
- Uradicemo to zajedno, kao sto uvek i radimo. - Da.
"A koloro ke ano, piu sara dato."
"Oni koji imaju, imace jos vise".
Alesandrove poslednje reci, pre nego sam otisla iz ltaliju, pre sedam godina.
Oduvek sam znala da postoji cena, koju moram platiti za moju proslost.
Oduvek sam znala da ce se Alesandro vratiti da me lovi.
Oduvek sam znala, da je on otac moga deteta.
A ta pomisao... sledila me je.
Sali... Upadaj, odvescu te kuci. Pricacemo usput.
- Cekala sam pola sata, i nisi se pojavio. - Sali...
- Franko... Sta je hteo od tebe? - Vi radite zajedno. Zzasto mene pitas?
Pitao sam te nesto!
Hteo je da se malo druci.
Letela si samo zbog jebacine? On moce da priusti bilo koju kurvu u ltaliji...
... i ne misli da sam budala, jer cu ti unakaziti lice! - Sta koji kurac hoces?
- Hoce da me vidi mrtvog... i stavlja me na ugovor. - Sto to meni govoris?
- Zato jero mislim da si ti angacovana. - Jos uvek si civ, zar ne?
Ne mislim da razumes... Mogu da te ubijem... razjebem. Razumes, za primer!
Hajde, hajde... smrdljiva kurvo... hajde, hajde, pokaci mi kako to radis!
Gledaj kuda jebeno vozis !!
Zaustavi kola... Zaustavi jebena kola!!
Znam gde civis, a znam gde radis.
Posmatracu te svakog trena! Izlazi! 'Ajde, 'ajde, napolje... napolje iz jebenog auta!
Odjebi... Sta cekas? Gubi se... Uzmi ovo...
Izlazi...!!! Jebi se...
Kreci.
Ovaj covek je izdajnik moje porodice! To ti je sledeci posao!
- Zelis li Franka mrtvog, uradi sam! - Ti... ne podcenjuj me...
- Naredjujem ti, ne molim! Razumes? - A ja ti kacem...
Jebi se!
Znas... uvek sam voleo kada govoris prljavstine.
Pravis od mene gmizavca.
Kako kacu u mojoj porodici... "Ako vidis previse, neces vise gledati."
Ne cini gresku, birajuci pogresnu stranu.
"Kada me sateraju u cosak, to mi pomace da odlucim, u sta verujem i ko sam."
"Uvek sam se trudila da vidim sta je iza i kakva je buducnost."
"Ugovor deklarise sta je se sme, i dalje se ne ide. To su ogranicenja."
"Iza je mracna zona, opasnost, destrukcija, smrt."
"Ali ja tecim da vidim iza... sta je i ko su."
"Svakim metkom izgubis mali deo nevinosti i verovanja, da postoje druge stvari."
"Svet se svodi na to. Obicno sam to limitirala, da ne bi videla pretnju..."
"... ali sada sam to uradila, da precivim."
Ovo sam napisala u noci kad sam ubila Alesandra...
... prvog coveka koga sam volela.
On je unutra, ceka te.
Imamo problem.
A kakav je problem, Franco?
- Tebe. - Uradila sam sta si tracio od mene. Mrtav je.
Tracio sam da to uradis diskretno, ne na jebenoj ulici!
Nisam imala izbora., Zznao je da si tracio da ga ubijem.
- Jel' mi to popujes? - Kako je mogao da zna? Poceo je da ludi!
Svakako nije doslo od mene. A i kako ti rekoh, nase porodice sada rade zajedno.
- Sto znaci? - Sto znaci da sam pragmatican. Covek koji stiti svoje poslovne interese .
Jel' me to ostavljas na cedilu, Frank?
Uradicu sta mogu da te zastitim. Savetujem... da se pritajis. Idi negde na par nedelja.
To je tvoj novac. Cucemo se.
"Jedna strana mene oseca da je to pogresno... pogresan covek, psihoticni seks, ubistvo...
Moj problem je kao i narkomana. Ubijem nekoga, mislim da sam ufiksana, a nisam ufikana.
... nije se ni desilo. I onda se osecam ugrocenom.
U osnovi to je problem paranoje. Svakim trenutkom sam sve blica ludilu.
Znala sam, posle susreta sa Frankom, da sam postala ranljiva...
... i odjednom me je uhvatila panika, i razmisljanja pocese da me guse...
... i znala sam da postoji cena koju cu platiti.
Sam bese prvi znak toga.
Kada sam se vratila iz ltalije, poslusala sam Frankov savet.
Uzela sam Zoe i otisla na par dana u mali gradic na jucnoj obali.
Tu sam se prvi put srela, oci u oci sa Samom. Bio je u dcipu, citao novine...
... pokusavajuci da bude neupadljiv.
A kada smo se vratile u London, primetila sam Sama ponovo, kako prati mene i Zoe.
E, jebem mu...
Pomeri se milimetar i razjebacu ti glavu!
Ne volim da me spijuniraju. Ko si, jebeni, ti?
- Ja sam tvoj andjeo cuvar. - Ne pravi se pametnjakovic.
- Hoces li da povuces taj okidac ili ne? - Ne mrdaj ni jebeni milimetar!
Shvaticu to kao: ne. Ima li sanse da ti dokacem?
- Znas, ne bih sa strane glave, radije bih da se suocim sa mojim ubicom. - Jebi se!
- Sada, mrdnes li i milimetar, raznecu ti jebenu! Gubi se. - Sta ako odbijem?
Onda cu reci ljudima za koje radim da si htela da ih prijavis, ti malo nezahvalno govno.
Sada se gubi!
- Od ovoga civim. - Takodje, i ja.
Da, ali kako mi se cini, ja sam malo bolji, zar ne?
Gubi se.
Sta? Lepo...
Zadrcacu ga kao nadoknadu za prozor.
A sad, odjebi!
Ne idi na te igrice, svo vreme. Kostaju bogatstvo.
- Trebalo bi da ides na besplatne sajtove. - Od kada su sajtovi besplatni?
- A imas i domaci da uradis. - To je i razlog sto sam na netu.
- Zar nije to cetovanje? - Svi to rade. - Pa, to ne odobravam. Hajde, supa je spremna.
- Imas jos slika, mama. - Kako to mislis?
Ne celim da mi otvaras privatnu postu. Privatno, znaci privatno! Idi ,veceraj.
Sledeceg dana, posle te prve konfrontacije sa Samom...
.. poslao mi je poruku da hoce da se nadjemo kod reke, u blizini mog stana.
Zasto sam otisla, ne znam. Profesionalna radoznalost?
Kako god...
- Nisi imao nista bolje da radis, no da me pratis unaokolo? - Placen sam dobro.
- Pa, ko te placa? - Ne znam... Nije me briga.
- Znaci, spijuniras mene imoju kcer, a ne znas za koga radisr? - Pazim na tebe...
... ne spijuniram. - Meni lici na spijuniranje.
Podnosim raport svako vece snimljenom porukom.
Pokupim svoju lovu na tacki preuzimanja, i ne postavljam pitanja.
- Tesko da cu ti poverovati. - Da, pa... veruj sta hoces.
Da te pitam nesto...
- Da smo ja i moja kcerka u opasnosti, sta bi uradio? - Nista.
- Nisam vise na platnom spisku. - To je dobro znati.
Evo...
- Mocda ti ovo zatreba. - Je li to upozorenje?
Da.
- Imas li foto-aparat? - Ne kod sebe. Sto? Hoces snimak samnom, za uspomenu?
Ne, samo pitam.
Proslo je par nedeljai i stvari su pocele da se vracaju u neku vrstu normale.
- Hajde, kasnimo! - OK. Sticem...
Nista nisam cula od Franka, sto sam shvatila kao dobar znak...
... a Sam vise nije spijunirao. - OK, lepo se provedi. - Cao mama.
Vidimo se kasnije!
Hej!
Jesi li u redu?
- Kako ti je kcerka? - OK. Sada je u skoli. - 'Kul'... A ti?
Dobro... Dobri dani, losi dani...
Vidi, hoces da popijemo kafu ili nesto?
Jos mi dugujes za prozor, secas se?
OK.
- Pa... kakav je posao spijuna? - Tih.
Jesi li skrsila jos neki auto, skoro?
Reci mi... jesam li te videla iz taksija kad smo kcerka i ja isli u skolu?
- 'Natigal Lin'... - A... - Da. Zivim tamo. - Da li?
- Zasto? Je li to prokleti kvart? - Ne, samo sam se pitala.
Pomislila sam da si ti. Samo hocu da se uverim, da ne izmisljam.
- Laska mi sto mislis na mene. - Vise zabrinuta da si nastavio sa njuskanjem.
- Vidi, vec sam ti rekao: nisam njuskao. - Oh zaboravih. Nije ti bitno ko i kada.
- U redu, moram da idem. - Vidi, celis li da nekad uvece izadjes na veceru ili nesto?
- Zakazujes mi to sastanak? - Da. Sto? Ima Zakon protiv toga? - Ne.
- Ako imas volju da potrosis vreme. - A kako da te nadjem?
Nacices me pod 'ljubavnik' na "Zutim stranama".
Da, cenim tvoje misljenje.
- Uzgred, ja sam Stefani, ali sam sigurna da to znas. - Sam.
- Sam, jesi li mi slao e-mailove ili slike? - Zasto bih?
Da, tacno... zasto bi.
Cao...
Cekaj, hocu prvo da znam kako si.
Nisam dosla na novinski intervju.
Nista nisam cula 2 sedmice o tebi, a ti celis samo jebacinu!
- Mislila sam, to radimo? - Nisi bila na poslu, niko nije znao gde si... Stef, brinula sam.
- Pa, sta celis da znas? - Ono sto svaki prijatelj celi da zna? Jesi li OK? Gde si bila?
Hoces da jebemo... ili treba da idem?
Jeli to sve sto celis od mene?
Trenutno, da.
- Hoces malo da popusis? - Ja ne pusim. Ne upracnjavam takav seks.
Imas neko vino?
Hej...
Zao mi je.
- Sta jos ima dobro kod Sama? - O Boce... vlacna maca!
Sanjam pice.
Od veceras...
Ucim kako fizicki bol, utice na drugo ljudsko bice.
Hvatam sebe, da sam takodje u stanju mucenika, koga mucim.
To je kao teritorija.
Vidim svoje crtve kako se gase, i kako im smrt pocinje na licu.
Za neke znam da pocinju sa fizickom bolom.
Neizbecno, moje vreme je isteklo.
Moja kazna me stice.
Ali, bol... ta noc patnje, bese kada mi odvedse Zoe.
Taj izgled njenog lica...
... a ja sam bila potpuno bespomocna...
... nesposobna je spasim...
Zalim vise nego za bilo cim, sto nisam mogla da ucinim nista...
... i da je postedim. Znam da sam bila odgovorna.
Nijedna majka nije spremna...
... da joj se desi nesto ovako.
Ali, ako se desi...
... kada se to desi... uzima nam sve sto je vredno.
Unosi potpunu zbrku...
Nasi civoti se gase...
... ali ostajemo da civimo u najtecim mukama.
Sisaj ga !!
OK... Da nastavimo?
Kada budes spremna...
"Omerta... totalno potcinjavanje, slepo sledjenje naredbi, zakon cutanja..."
"Glavni izdaju komande, i njihova rec se ne dovodi u pitanje."
"Omerta... jednom data, je svetinja."
Vidim da ti dovode sve mladje, Franko. Tamo nema nikoga.
Svi su otisli. Djovani... Pietro...
Uradila sam to brzo... bas kako si me naucio. Sada smo ostali samo ti... i ja.
- Sta hoces od mene? - Hocu da zamislis 7-ogodisnju devojcicu...
... uzetu u zalog i sklonjenu u sred noci. Od majke otetu.
- Ne znam o cemu pricas. - Onda je to na veliku calost...
... jer sam onda sam dosla za dcabe.
- Samo da pozovem... - Linija je presecena!
... a ja imam i tvoj mobilni.
To je bas neoprezno, Franco. Mora da ima dosta korisnih kontakata u njemu.
- Daj da pozovem, ili nemas nista. - Prezime i ime, Franko.
Jebi se!
To su bili lokalci...
... uradjeno van Londona...
- Nemam nista sa time. - Ko u Londonu?
Tamo je mnogo rupa od metaka... A ko me je naucio, Franko?
Don, svih Donova, a sad je zaledjen pred kuckom. To ce se svideti porodici!
Citacu ti imena. Za svako koje poreknes, dobijas metak.
- Akone... Ambrosi... - Daniel!
Daniel...
... govori sa Danielom. - Ko je Daniel?
Jebi se kurvo...
Je li i Daniel ovde?
Evo, nasla sam... Daniel!
- Jebi se... - Reci mi... Ko je Daniel?
Hocu imena, Franko, i imam celu noc...
... sve dok i poslednja kap tvoje bolesne krvi, ne istekne!
- HOCU IMENA !! - Samo... uradi to!
Potenciano... Ko je Potenciano?
Brambila...
... Braco...
Za ove ljude, osveta je apsulutna. Nema milosti za te ljude.
Stvarnost je da moje kceri nema. Nema za uvek.
Novac... policija... nista je ne moce vratiti.
Oni hoce da patim... u najgorim mukama.
I znaju da nemam gde da odem.
Sta je sa imenima?
"Brambila, Fiorelo, Gatente, Djakolone..."
... Manfredi, Braco, Tarikone, Treska, Vitale...
... to su imena kojima sam poslala sliku Frankovog lesa
... sa recju 'Omerta' napisanu njegovom krvlju na zidu lesa.
Ko zna, mocda sam potpisala svoju smrtnu presudu.
Zdravo Majki. Uobicajeno. Hvala druce.
- Evo... - Hvala drugar. - Ziveo.
- Znate kako kacu, to su... uobicajena mesta... - Nikada ne uzvracas poziv.
O.. da... pozvacu kasnije... OK? Da.
- Cao... - Ostavljao sam ti poruke, slao e-mailove. - Da, izvini.
Treba mi da budem sama.
- Dobro si? - Da. OK.
Hoces pice?
Da... casu crvenog.
- Vidi, nemoj da odes, moram do toaleta. - Naravno.
Halo?
Halo... Halo?
Jebene bitange!
- Jeli sve u redu? - Ah... Da...
- Vidi, ako nemas protiv, da odlocimo ovo... Nesto je iskrslo. - Naravno.
Kad budes bio slobodan, htela bih da ti nesto pokacem.
- Oh jel'? Sta to? - To je iznenadjenje. Pozvacu te.
- OK. Zaboravih da pitam: Kako ti je kcer? - Ona je u skoli. - Oh. 'kul.'
Da.
- Bicemo u kontaktu. - OK... I pregledaj poruke, hoces li?
OK.
- Ko hoce da me vidi? - Tamo je iza. - Isuse...
- Hej... - Zao mi je sto sam te izvukla. - Je li sve OK? Nismo se cule odavno.
- Vidi, treba mi velika usluga. - Naravno.
Moram da odem... da odem na neko vreme, a ti moras nesto da uradis za mene kad odem.
- Sigurna si da je sve OK? - Da-da-da-da... - Sta je to?
Ne mogu ti sada reci.
Objasncu ti sve kasnije.
Da, ja sam... Kako da udjem unutra?
Videces sa desne strane vrata.
- Samo nastavi pravo... i onda zadnja vrata. - Oh, da, OK. Mislim da ih vidim.
Kakvo je ovo mesto?
Ovo je skladisni depo.
Bio je prazan godinama. Uzela sam ga za kancelariju. Sta mislis?
Ah, da... Pa, interesantno je.
- Hoces kafu? - Naravno.
Zelim da ti nesto pokacem.
Znas ko je ovo?
Ne.
Da, u pravu si. Tesko je videti ista sem ovolike krvi.
Ovo je isti covek pre nego je ubijen. Prepoznajes li ga sada?
Ne. Da li bih trebao?
On je definitivno tebe znao. Imao je tvoj broj u telefonu.
Mnogo imena... vecinom 'elita' Napuljskog olosa. I par stranih imena...
... kao 'Daniel'. - Daj... sad si me zbunila.
Naravno, bio je neoprezan...
... sto je sva ta imena, drcao u telefonu.
Zaboravio je da moce pasti u pogresne ruke.
I naravno, kopirala sam sva ta imena na ovaj novi telefon. Zapravo, nekoliko telefona.
- Zajebavas se sa mnom? - Reci ti meni?
Ako pozovem broj sa liste, pod 'Daniel'... sta mislis ko ce se javiti?
Sta je ovo jebem ti?
- Ti znas moj broj. - Ne. Broj koji si mi dao... je ovaj.
Dva razlicita broja, dva razlicita telefona.
- Daj, to je sranje... Ne treba mi ovo. - Kakva je saradnja izmedju tebe i Franka?
Unajmi me je da cuvam tebe, i tvoju jebenu kcer.
Ostavljali su poruke... glasovnu poruke na telefonu.
Nikad nisam jebeno pricao sa njima. Samo sam radio posao i bio placen.
- Sto onda 2 razlicita broja i 2 broja? - Jer drcim odvojeno posao i zadovoljstvo.
Jebi se!
Racunala sam da ces se vratiti.
Sociolozi kacu, ljudi kao ti i ja, urade jer osete sacaljenje.
Osecas li sacaljenje?
Da li si osetio sacaljenje kad si mi ubio kcer?
Sedam godina staru.
Zar ti se nije cinila mladjom no sto jeste?
Koliko su ti platili, Daniel?
Trebao si uraditi posao do kraja... ubiti me istog tog trena. Ali, nisu to hteli, zar ne?
Hteli su da patim.
Hajde. Sta te sprecava?
Brz metak u moju glavu i pakao od civota mi je zavrsen.
Ili mocda celis da ti prvo platim?
Zelis kafu?
Ili si, mocda zabrinut, sa kim sam jos pricala?
Napuljski brojevi cine te nervoznim.
Posao koji si uprskao pred njihovim facama, i umesao 7-ogodisnju devojcicu u to...
... nije dobro prosao kod 'porodice' ... i njihovih jebenih vojnika.
Ne. Sa njima se ne zajebavas.
Oni ce te naci.
Onda ce ti zadati bol... i bice polako i surovo.
Znam... jer sam ih videla na delu.
Pronaci ce te... i sve tvoje momke...
... a onda ce zadati bol...
... i neces imati sansu.
Od toga nema begstva.
Pa...
Ovo je od mene...
... a ovo je od Zoe!
Zadnje sto sam napisala, je bilo u petak, 25. maja 2007.
"Ironicno, zar ne? Provela sam godine ubijajuci druge ljude..."
"... i kad je dosao red da se ubijem, jednostavno nisam mogla."
"Stvarno mi treba neko, da uradi to za mene."
"Sara, ne znam kako da pocnem ovo."
"Nikad nisam bila dobra u pisanju pisama. Zoe i ja moramo da nestanemo."
"Necemo se vise videti i to me rastucuje. I Zoe, takodje."
"Zelimo da ti ostavimo nesto, da te seca na nas."
"To je nesto u sta sam se zaljubila, i sa ljubavlju to i kupila..."
"... osecajuci da to moce biti mesto za 'beg' od sveta... moje malo gnezdo."
"Zove se 'Koliba kruske'. Mislim da ce ti se svideti."
"Potpisala sam papire, tako da je sada tvoje."
"Ako ne budes mogla da placas odrcavanje takvog mesta..."
"... razumecu ako odlucis da ga prodas, i iskoristis novac za nesto drugo."
"Zauvek tvoj prijatelj. Voli te Stef."
Za te ljude osveta je apsolutna. Stvarnost je da moje kceri nema. Nema, za uvek.
- Da li je se potpisala to? - Da. Ona mi je i tracila da to snimim. - Zasto, tebi?
Znamo se odavno - Isli smo u skolu zajedno.
Samo hoce da se zna njena prica.
- Koliko si materijala snimio? - Dve 40-minutne trake.
Napravi kopije, i ja cu ih uciniti legalnim. U medjuvremenu ne ispustaj trake iz vida.
One su zlatna prasina.
- Odlicno uradjeno, Bil. Bicemo u kontaktu. - Hvala drugar. Vidimo se.
"Omerta, totalno potcinjavanje i poslusnost..."
"... slepo pracenje naredbi, zakon cutanja..."
"... glavni, koji izdarje naredbu, i u ciju se rec ne simnja."
"Omerta, jednom data, vaci do smrti."
"Napisala sam na fotografiji Frankovog lesa..."
Ostavite me.
Cak si i promasila ovim.
Mocda je Bog hteo da te postedi.
Prvo pravilo ubice... nikada ne racunaj samo na jedan metak.
Moji momci su te ucili da pucas dva puta.
A sta da se ocekuje, ako ti je ucitelj drugorazredni gubitnik kao Franko Jano.
Gde mi je kcerka?
Ah, zaboravio sam...
Procitao sam bas sve, o tvom civotu.
Cak si i film snimila... Dirljivo!
Gde mi je kcerka?
Uvek si me molila, kada sam ti trebao.
- Gde mi je kcerka? Gde si je odveo? - Trebalo je da pitas Franka.
Ah da, ti si ga ubila... Moces pitati mog oca, no za njega si Satana, koja mu je sredila sina.
Za njega bi bilo bolje da si me ubila. Bilo bi casnije...
Umesto, sto si ga ostavila sa bespomocnom nakazom, sa cim ne moce da se pomiri. Zato...
... porodica me se odrekla, sve su mi oduzeli, osramotili me, napustili.
I vidis, Klaudia, oboje smo prokleti da patimo gore, nego da smo mrtvi.
Ironicno, zar ne? Moj otac je mogao da ubije svoje prvo, i jedino unuce.
Mikaele...
Unutra su dva metka...
... i ovog puta nemoj da pogresis.
Ne.
Klaudia... zakon moje porodice zahteva apsolutnu osvetu...
... i nije prosao ni dan od kada si pokusala da me ubijes, a da nisam ucivao u tvojoj patnji.
Ali, sta god mislila o meni...
... ali mi vaspitanje ne da, i nikada, nikada ne bih, ubio dete.
Hteo sam to da znas.
Da li si to cekao sve do sada, da pokaces malo covecnosti?
Ko to zna? Mocda sam zato paralizovan i ostavljen kao pas.
Sklonjen od spoljnjeg sveta, sa par odanih slugu koje je moj otac odredio za to.
Malo sam smeksao. Ali ono sto znam je...
... da niko od nas dvoje vise nema mesto na ovom svetu. Zapamti to. A, ja...
... izgubio sam svo samopostovanje i svaki razlog da civim. Zato, ono sto si i pocela.
Ubij me...
Ubij me... Uradi to za mene.
Sta cekas? Pucaj...
Pucaj u mene... Pucaj !!
Ja to vise ne radim.
Sada idem dugu setnju. Moces me ubiti ako celis.
Drago mi je da nisi ti taj koji mi je uzeo dete.
Ne-ne-ne... pustite je... pustite je.
Mikele, hajde... idemo.
Jedino objavljeno o ubistvu Stefani Komak bio kratak clanak u 'Suseks' novinama...
... i kratko pominjanje na regionalnoj televiziji.
Lokalno vece organizovalo je kremaciju. Niko nije prissustvovao.
Nikada nije pronadjena njena kcer, Zoe.
----- K R A J ----- (Prevod: POPesku)